Vi har hittat de vi letade efter.
Skugga henne. Hon kommer att leda oss till de andra.
Allt är bra... Du är i säkerhet.
- De dödade Mina. - Jag vet.
Jag var inte medveten. Du vet inte vad jag har sagt...
Du sade inte nånting. Mina och hennes far greps inatt-
- på väg till Cabanatuan. Det var inte på grund av dig.
Det var mitt fel att hon åkte.
- Hon visste att jag ville hjälpa Daniel. - Hon ville också hjälpa honom.
Jag skulle ha stoppat henne.
Men jag tänkte bara på...
... honom.
Vad du än tycker du gjort fel, så har du moral, och tack vare den-
- får hundratals krigsfångar leva.
Nej! Jag kunde ha väntat. Och stannat hos honom.
Du kommer att vara hos honom snart.
Jag har vänner som kan föra dig till bergen -
- och gömma dig tills amerikanerna kommer.
Men, Margaret, lyssna på mig...
Du måste ha tilltro till något starkare än dig själv.
Fader! Japanerna... De är här.
Ta hand om Margaret. Jag tar itu med dem.
Grip alla ni kan hitta.
Gå runt till baksidan.
Fly, se dig inte om.
Ni behöver inte gå in i kyrkan. Det finns ingen där.
Det finns ingen i kyrkan.
- Raring, du ser jättefin ut. - Det gör ni med.
- Synd att vi inte har skönhetstävling... - Typiskt.
Jag har en sak till dig.
- Jag hoppades att det var kinin. - Du börjar bli petig, va?
Det kom inte fram...
Din vän, Nagai, har stoppat arbetsenheter ända till Cabanatuan.
Han tvingar oss gräva skyddsvärn istället.
- De smugglar nog in det ändå. - Då är det för sent, min vän.
- Du tänker väl inte lämna mig? - Jag tror inte Nagais män vill ha mig här.
Jag vet minst tio som vill det...
Som sagt, du är den enda jag bryr mig om.
Du och grabben.
Gör det inte...
Vi ses, Gibby.
Säg åt Duke och Pitt att hålla ett öga på honom.
PLATERO tre kilometer från fånglägret
Överste, får jag prata med er om mina mäns del i uppdraget?
Era män kommer att hålla sig på flankerna.
Det här är vårt krig också. Vi har slagits mot japanerna i tre år.
Jag förstår din ilska över det japanerna gjorde idag.
Jag hade också velat hämnas. Men det här uppdraget har egna mål.
Mina män är disciplinerade kämpar. Det som hände var inget nytt för dem.
Dina män behövs på flankerna...
Löjtnant O'Grady... Tacka byborna för gästfriheten.
Det ordnar jag, sir.
Vill du att jag tar en titt på fötterna?
Ja.
Fattar inte hur du kan gå med de här, Bob.
Tur för dig att översten inte känner till det här.
Förstår du dig på den mannen?
- Mucci? - Ja.
Varje gång jag tror det, överraskar han mig, inte alltid på ett dåligt sätt.
Han är anledningen till att jag tog värvning i Rangers.
Ett tag följde jag honom överallt. Åt alltid ur hans hand.
Han gillar kanske inte att du säger ifrån, men det var nog därför han valde dig.
Kan inte finnas någon annan anledning till att bortse från de här djungelfötterna.
Förresten tror jag han står därute och känner sig i händelsernas centrum.
Det är konvojen kapten Pajota pratade om.
Tusan, de ser ut att förstärka.
Duke, vakna.
Det är din tur att vakta Red.
Ja, okej.
Skicka ett meddelande till Tokyo.
"Bränslesändning mottagen. Avvaktar order att undanröja fångarna."
Du är sen! Nu är de för många.
Skynda på!
Det här är allt jag har. Japanerna tog allt annat.
Kom tillbaka imorgon, när du har mer.
Här är för oss alla tre.
Dag 4 30 Januari
Han är borta!
Han är borta, för helvete. Du somnade.
På grund av att en man inte lyder...
... måste tio andra betala.
Det var mitt fel.
Snälla...
Snälla...mitt fel.
De fyllde på förråden igårkväll. Förde in bränsle och nya trupper.
Verkar som att något är på gång.
- Hur många? - Mellan 150 och 200 stycken.
Kapten?
Jag tänkte att andra pluton skulle hålla bron, men om de är så många i lägret-
- behövs alla i stormningen.
Vi kanske kan hålla bron med färre män.
Kan du klara dig med en grupp ur Rileys pluton?
Tror inte det, Pajota sade att de förstärkte på bron igårkväll.
Önskar Pajota hade talat om det tidigare. Då får vi se...
CABU BRON 800 meter öster om fånglägret
Räkna antalet.
Med respekt, sir. Vad ska räknas?
Löjtnant Riley har rätt. Det finns tusen man därborta.
Får jag visa en sak? Här är bron...
Överste...
De andra börjar tappa förtröstan, va?
- De kommer inte att svika er. - Det handlar inte om att svika mig.
Vi har samlat ihop ett bra förband, de förtjänar sin chans till ära.
Jag tror inte alla är här för äran.
Jag menar inte att bli omtalad.
Jag menar stoltheten man bär inom sig resten av livet.
När man gjort något värt att minnas. Något som har gjort en skillnad.
Den enda uppskattning jag vill ha är från killarna i lägret.
Inget i våra liv kommer nånsin att bli så viktigt som det här.
- Försöker du få mig att ångra mig? - Nej, sir.
Jag tänkte säga att vad ni än beslutar, så blir det rätt...
Nånting som inger förtröstan...
Kapten Pajota erbjöd sig att hålla bron. Om ni vill höra vad han har att säga...?
Bäst du lämnar mig ensam med honom, så jag kan förödmjukas...
De svarar med stridsvagnar. Vi väntar tills de är här, sen spränger vi bron.
Vi har inte tillräckligt med sprängämnen.
Det räcker att skada den så pass att deras fordon stannar. Soldaterna får komma fram.
Om jag sätter folk på var sida om vägen...fångar vi dem i korseld.
De använder inte bron. De går runt er.
Japaner går inte runt stridande Filippiner. De ser inte oss som soldater.
- Hur är det med de andra? - Rädda...
Vi vill höra vad ni har att säga, sir.
Jag vet inte längre vad jag ska säga.
Jag kan göra ett uttalande åt er... Tills ni känner er starkare.
Är du bra på att skriva brev?
Det beror på vilken typ av brev.
Det vet jag inte ens själv...
Jag har börjat flera gånger... och rivit sönder det.
Det finns...penna och papper under min matta.
- Vem är det du skriver till? - En dam vid namn Margaret.
Jag vet inte hur väl jag känner henne. Jag har levt i fantasin så länge.
Jag är rädd att jag skriver ett galet kärleksbrev, och skämmer ut oss båda.
Red verkade inte tro det.
Vad sade han?
Att hon hade samma känslor som dig.
Att hon hade lämnat sin man, om du ville det.
Jag tänkte att... Om jag bara gör rätt, så blir det bra.
Märkligt...jag har tillbringat de senaste tre åren...
... funderande på vad jag skulle säga till henne.
Nu vet jag inte ens hur jag ska börja.
Vad sägs om: "Kära Margaret".
Vid 17:00 kommer våra styrkor att lämna Platero.
Vi delar upp oss här, vid Pampanga floden.
Pajota, ni fortsätter till Cabubron och upprättar en vägspärr.
Joson, ni gör samma sak på vägen, ifall japanerna förstärker från Cabanatuan.
Syfte: Att spärra av området under stormningen.
Om japanska förstärkningar kommer förbi er...når de oss.
Vi måste ha helt mörkt för att få ut fångarna ur lägret.
Alltså börjar vi i dagsljus, med risk att upptäckas.
Vid trädgränsen går Rileys pluton mot östra sidan av lägret.
Resten av oss avancerar med låga ställningar mot grinden.
Hur mycket skydd?
Det finns periodvis skydd tills 200 meter från lägret.
Sen är vi helt utlämnade tills vi når ett dike 30 meter från grinden.
Det här är lägret...
Förbindelsevägen... Fångbaracker...
Allt besatt av fienden... Förmodat stridsvagnsskjul... Infartsgrind...
Här är diket vi vill nå...
Återigen...innan dess är vi helt utlämnade.
Så vi måste nog skapa en avledning i det här skogspartiet.
Vad sägs om ett flygplan? Kan ett av era flygplan passera över lägret?
- Inte utan att bryta radiotystnaden. - Ingen dålig idé, kan vara värt risken.
Medan vi närmar oss, tar sig Riley fram längs det här diket.
Och lämnar män med 20 meters lucka, för att kämpa mot och reducera fienden.
När ni är i position här, i sydöstra hörnet, blir ert första skott en startsignal.
Vi andra stannar här.
När vi får signalen, tar Foleys andra grupp ut tornet och vaktkuren.
Och täcker första grupp, som öppnar grinden. När de kommit in, flankerar de höger, -
- skjuter nerhållande mot befälsområdet och täcker de som ska mot stridsvagnsskjulet.
Aldrige med laddare springer 200 meter dit. Någon måste ersätta om de stupar.
- Stridsvagnar är bekymmer. - Ja, sir.
Fritagning nu...
O'Grady... Andra pluton går förbi grinden och bryter sig in i fångområdet.
Första grupp sprider sig vid södra stängslet och skjuter nerhållande i ryggen på fienden.
Syfte: Se till att fångbarackerna inte blir beskjutna av fienden.
När det är uppnått, samlar O'Gradys andra grupp in fångarna och för dem till grinden.
Där väntar doktor Fisher och sjukvårdarna...
Målet är att komma tillbaks till floden där dragkärrorna väntar på fångarna.
När jag är nöjd att ingen lämnats kvar, avfyras en röd lysgranat som slutsignal.
Frågor?
- Vem är siste man ut? - Det är jag.
- Ni täcker mig vid grinden. - Ja, sir.
Något annat?
Informera ert folk och gör dem klara. Vi ger oss av om två timmar.
Vad är det?
- Hur så? - Bara undrar...
250 japsar i lägret. Tusen vid floden.
Tiotusen till i närheten. Bara 120 av oss...
Vi behöver nog ett mirakel.
Ta den, jag har fler.
Vad ska jag göra? Kyssa den?
Klockan är 17:15. Prick...
Planet passerar 18:00. Riley skjuter första skottet 19:30.
Pajota spränger bron 19:45. Om Gud vill är vi ute 20:00. Frågor?
Försök komma tillbaks i ett stycke. Lycka till, mina herrar.
Vägen till Cabanatuan 800 meter väster om lägret
Cabubron 800 meter öster om lägret
Var fan är flygarna?
Det är ett av våra, sir!
Skicka tillbaks dem till sina poster. Skärp bevakningen.
Vakter, gå tillbaka till era poster!
Cabanatuanvägen
Sir!
Det är dags.
Sergeant...
När jag drar igång det här, vill jag veta säkert att alla är på plats.
Jag kollar...
Kom igen, Riley.
Vad tusan håller Riley på med?
- Löjtnanten vill veta om ni är klara. - Det har vi varit i tio minuter...
Gerillan är otåliga, de är rädda att bron sprängs innan stormningen börjat.
Fan också...
Vi är på plats.
Ni ska skjuta...
Eld!
Japsarna skjuter oss. De tänker döda allihop!
Framåt!
Aldrige och Lucas! Framåt!
Klar!
- Framåt! - Ni hörde, sätt fart!
Eldavbrott...! Riley!
Lugn! Vi är amerikaner! Vi ska ta er härifrån.
De som kan gå... Mot grinden. De som inte kan det väntar på oss.
Ni ska hem... Skynda på!
Stridsvagn!
Snabba på!
- Eldriktning vänster! - Eldriktning vänster...
- Täck mig! - Täcker...
- Täckande eldgivning! - Täcker...
Jag är amerikan. Jag ska hämta hem dig.
Var inte rädd. Vi är här för att hjälpa er.
Åka hem... Förstår du?
- Du ska åka hem. - Jag kan inte lämna honom.
Vi lämnar honom inte. Jag tar honom själv...
Säg till mina män att det finns folk som måste bäras.
Kan du göra det? Okej, skynda dig!
Jag har dig.
Varsågod...
Vänta. Det finns sjuklingar kvar.
Pajota och hans män har fullt upp. Japanerna flankerar dem 50 meter nedanför.
Bäst jag kollar.
Gå in och hjälp dem.
Ingen eldgivning. Ge mig lysgranaten.
Vänta tills jag lyser upp dem.
Tillbakadragning!
Sergeant, ta dem härifrån!
Fungerar granatkastaren?
Den är skadad, men fungerar.
Sikta på infartsgrinden.
Doktor Fisher, vänta lite, det är inte säkert ännu.
Jag väntar på andra sidan vägen.
Jag hjälper dig.
Dra er tillbaka!
Granat! Ner!
Lägg eld mot den jäveln!
- Hjälp den här mannen. - Ja, sir.
Daly, kom.
- Rusa mot grinden, jag täcker dig. Redo? - Redo...
Granat! Allihopa, ner!
Upp igen! Spring!
Fortsätt framåt! Upp med dem!
Bort från grinden! Skynda på!
Granat!
Daly, håll honom nere! Jag går runt!
Sergeant!
- Är ni oskadd? - Daly, var har du varit?
Kan någon ta hit en sjukvårdare! Soldat, hur är det?
Jösses! Jimmy...
Det är en granatskada. Han har förlorat mycket blod.
- Jag tror inte vi kan flytta honom. - Vi har inget val.
- Jimmy? - Flytta mig...
För honom till Platero och stanna hos honom!
Håll ut, doktorn.
Prickskytt! Fientlig eld vänster!
Jag såg honom vid fönstret!
Avbryt eldgivning!
- Ingen eldgivning! - Tillbaka!
Tillbaka!
- Daly...Daly! - Följ med, nu!
Kom igen, Daly.
Han är borta...
Hjälp dem över.
Allt kommer att bli bra, major. Ni ska åka hem.
Kapten Prince. Hur gick det för oss?
Vi fick med alla.
- Hur många förluster? - En stupad...menige Daly.
Doktor Jimmy är sårad.
Det är kritiskt. Vi flyttade honom till Platero.
Jag tror inte han överlever.
Tack, kapten.
Mer plasma...
Fick vi ut dem...?
Fick vi ut dem!?
Allihop.
Bra.
Bäst att förflytta, Henry.
Vi ger oss av nu.
DAG 5 31 Januari
Talevera Amerikanska frontlinjen
- Ursäkta, har du sett major Gibson? - Tyvärr...
- Sex dollar. - Jag sade att jag säljer inte...
- Tio dollar? - Jag kan inte.
- Det är den enda jag har. - Vadå den enda du har?
- Du sade att du hade många. - Jag ljög.
Mamma gav den här till mig.
Vad säger din mamma om tio dollar?
Jag vet vad din mamma säger om tio dollar...
- Ursäkta, har du sett major Gibson? - Han var med oss vid floden.
- Kolla med sjukvårdarna nere vid kärrorna. - Tack ska du ha.
- Margaret... - Var är han?
Han ville att du skulle ha det här.
Kära Margaret.
Efter tre långa års bevittnande av så mycket förödelse och lidande...
... känns ett enkelt brev så menlöst.
Jag har ofta undrat hur mitt liv skulle sett ut om vi varit tillsammans.
Men efterhand som tiden går inser jag att det nog aldrig inträffar.
En sak vill jag att du ska veta... Du har kommit att betyda allt för mig.
Och inte bara för mig... För alla här.
Du har gett mig styrkan att ge de här männen hopp.
Och kanske en dag...en andra chans. Jag saknar dig mer än du kan föreställa dig.
Och är skyldig dig mer än du kan förstå. All min kärlek... Daniel.
Kapten Prince!
General, det här är mannen som ledde stormningen...kapten Prince.
Gratulerar, kapten. Jag beklagar era förluster.
- Ni har tjänat ert land väl. - Tack.
- Hur känns det? - Bra.
Jag är stolt över dig.
Tack.
Aldrig i vår historia har så många män utstått så mycket, och klagat så lite.
De flesta vägrade tro att deras land hade övergett dem...
Lämnat dem att dö i främmande land.
Det sades att de var betydelselösa för krigsförloppet.
Men för mig... Att rädda dem var att ställa saker tillrätta.
Det är sant. De hade blivit lämnade, men aldrig glömda.
30 Januari 1945, efter nästan tre år i fångenskap, -
- räddades 511 krigsfångar från fånglägret i Cabanatuan.
Under stormningen dog två armésoldater. Gerillan förlorade 21 man.
En krigsfånge dog efter att ha blivit befriad från lägret.
Överste Henry Mucci belönades med "Tjänstekorset för tapperhet".
Kapten Robert Prince fick samma hedersbetygelse.
President Truman belönade Margaret Utinsky med "Frihetsmedaljen" -
- för "utomordentligt hjältemod och viljestyrka".
Stormningen i Cabanatuan kvarstår som den mest lyckade räddningsaktionen -
- i amerikansk militärhistoria.
Textad av: BRONSON och Jahakob.